Quilty!
Vad...?
Är ni Quilty?
Nej, Spartacus. Har ni kommit för att befria slavarna?
- Är ni Quilty? - Ja.
Varför sätter ni på er handskarna, min herre? Fryser ni?
- Ska vi prata först innan vi börjar? - Innan vi börjar?
Vi kan väl spela en ping-pongmatch, som två civiliserade senatorer?
Romersk ping...
Ni ska säga "romersk pong".
Ni får serva. Det gör mig ingenting. Ingenting alls...
Ni visste nog inte att jag hade den... Romersk ping-pong...
En svårtagen serve, eller hur? En av mästarna lärde mig den.
Mitt motto är: var redo.
- Är ni Jack Brewster? - Ni vet vem jag är.
Vad står det nu? 3-0. Jag leder stort. Ni måste få igång spelet.
Ta inte illa upp, men det är absurt hur folk tar sig in utan att knacka.
4-1. Serven går över.
Men jag servar gärna, jag tycker om att ha bollen på den här sidan.
De använder telefonen...
Jösses... Vad står det nu? Det måste vara... Jag leder verkligen stort.
Jag hoppas att det inte stiger mig åt huvudet. Nu står det väl 6-1...
Vi säger 6-2, men jag leder ändå.
Kommer ni verkligen inte ihåg mig?
Har ni tänkt på hur mästarna håller racketen? En del håller så här.
Kommer ni ihåg en flicka som heter Dolores Haze?
En kille hade en racket i stället för hand. Underlig typ.
Lolita!
Lolita?
Ja, det namnet minns jag. Hon kanske ringde några samtal... Än sen?
Ni är visst en dålig förlorare, min herre.
Ingen har hotat mig med vapen för att han förlorade en match.
Det spelar ju ingen roll vem som vinner. Det är spelet som räknas.
Jag vill inte spela mer, jag vill ha något att dricka.
Jag dör om jag inte får något att dricka. Jag dör av törst.
Ni kommer att dö i alla fall, Quilty.
Mina vänner fimpar alltid i drinken. Det är så ohygieniskt.
Koncentrera er.
Ni kommer att dö. Försök att förstå vad som håller på att hända.
Ni är antingen från Australien, eller en tysk flykting.
Det här är ett icke-judiskt hem, så det är bäst att ni går.
Tänk på vad ni har gjort, och vad som håller på att ske nu.
Det var mig en gullig liten puffra ni har! Jättegullig!
Hur mycket ska ni ha för den gulliga puffran?
- Läs det här. - Kontraktet på ranchen?
Det är er dödsdom. Läs den.
Jag har aldrig lärt mig de där krumelurerna...
Läs!
"Därför att ni utnyttjade en syndare."
"Därför att ni utnyttjade mig."
"Därför att ni utnyttjade min olägenhet."
Det var förbaske mig en jämrans bra dikt ni har totat ihop!
"När jag stod avklädd..." Att ni inte skäms, min herre!
"...inför rättens tribunal."
Det är banne mig en väldans tjusig dikt, gubbe lille.
"Därför att ni utnyttjade mig." Den är lite tjatig...
Det här är nytt. "Därför att ni bedrog mig."
"Därför att ni tog henne vid en ålder..."
- Det räcker! - Den började ju bli lite snuskig.
Har ni någon sista önskan innan ni dör?
Hör på, polarn... Ni är full och jag är sjuk.
Den här farsen med vapnet börjar bli lite irriterande.
Vi kan väl lösa det här som två civiliserade människor-
- så vi kommer någon vart. Upp med labbarna...
- Vill ni dö stående eller sittande? - Jag vill dö som en mästare.
Rakt genom boxhandsken! Var försiktig med den där.
Ska ni inte sluta leka med livet som insats?
Jag är dramatiker. Jag vet allt om tragedi, komedi och fantasi...
Jag har skapat 52 framgångsrika scenarion, och min far är polis.
Ni ser ut som en musikälskare.
Jag ska spela något jag skrev i förra veckan.
Visst är det en bra inledning? Vi kunde skriva en text tillsammans...
...och dela på intäkterna.
Kommer den att bli en hit?
"En månskenskväll, och jag är säll... mitt hjärta, brinn, nu är hon min..."
Din. "Nu är hon din..."
Ni gjorde mig riktigt illa...
Om ni försöker skrämma mig, har ni lyckats. Mitt ben är sargat.
Det här huset är rymligt och svalt. Det har ni väl känt?
Jag tänker flytta till England eller Florens, ni kan bo här.
Jag har vänner som kan hålla er sällskap. Ni kan ha dem som möbler.
En kille ser ut som en bokhylla. Jag kan ordna så ni får se avrättningar.
Bara ni och ingen annan. Och bara titta... Gillar ni att titta?
Det är inte många som vet...
...att stolen är gul. Bara ni skulle veta om det.
Och berätta för era vänner...
Det gjorde ont!
FYRA ÅR TIDIGARE
Nyanländ till Amerika, där så många européer funnit en fristad-
- avsåg jag att tillbringa sommaren i idylliska Ramsdale, New Hampshire.
Jag hade gjort några uppskattade översättningar av fransk poesi-
- och hade erbjudits ett universitets- lektorat i Beardsley, Ohio till hösten.
Jag hade fått några adresser av vänner där man kunde få logi.
- Så ni ska stanna hela sommaren? - Det var en provisorisk plan.
Om lugn och ro är vad ni behöver, monsieur, kan det inte bli mer rofyllt.
Ja, det verkar... mycket rofyllt.
Det här skulle bli ert rum. Det är en ateljé, kan man väl säga.
Den är mycket manlig. Och tyst. Vi är väldigt gynnade i West Ramsdale.
Vi är kulturellt avancerade. Många anglo-holländare och anglo-skottar.
- Och vi är intellektuellt progressiva. - Det är uppenbart.
Jag hoppas ni vill hålla tal i vår klubb. Det är fin utsikt över gräsmattan.
Och det är en bra plats för att skriva. Där har ni bokhyllor.
Jag är ordförande i läsecirkeln.
En av föreläsarna jag tog hit förra säsongen var faktiskt Clare Quilty.
TV-pjäsförfattaren... Han är en mycket stimulerande person.
Han föreläste om doktor Schweitzer och doktor Zjivago.
Så trevligt...
Badrummet ligger alldeles bredvid.
Vi har kvar vårt lustiga gamla avlopp. Det faller väl en europé i smaken.
Jag ber om ursäkt för den lortiga strumpan.
Ni är visst intresserad av konst.
Då måste ni se samlingen av reproduktioner i mitt sovrum.
Dufy. Och min lilla Van Gogh. Monet.
- Är madame Humbert...? - Det finns ingen. Vi är skilda.
Lyckligt skilda. Det hände för ett år sedan. I Paris.
Åh, Paris... Frankrike... Madame...
Det är bara på de romanska språken...
...man kan uttrycka sig helt och fullt.
Jag minns när framlidne mr Haze...
Han har gått bort.
När vi var utomlands på smekmånad-
- insåg jag att jag inte känt mig gift förrän jag tilltalades "señora".
- Så ni var i Spanien? - Nej, i Mexiko.
Vi hade tänkt resa så mycket-
- men han var upptagen av sitt arbete. I försäkringsbranschen.
Han sörjde väl för mig. Han var en underbar människa.
En man med mycket integritet.
Ni hade tyckt om att tala med den framlidne mr Haze, och han med er.
Det där är hans aska.
Hur långt framliden... är den framlidne mr Haze?
Sju år.
Det är svårt för en kvinna... en attraktiv kvinna att leva ensam.
Det förstår jag.
På bottenvåningen... Oj, jag ber om ursäkt!
- Lolita glömmer den alltid framme. - Har ni inneboende hemhjälp?
Det här är inte Paris. En färgad flicka kommer hit tre gånger i veckan.
Hon är duktig på att stryka.
I köket äter vi alla informella måltider. Mina bakverk är prisbelönta.
Jag kanske kan få ert telefonnummer, så jag får fundera.
1776.
- Oavhängighetsförklaringen. - Lätt att minnas.
Ni måste se trädgården innan ni går. Mina blommor är prisbelönta.
Alla pratar om dem.
Mina gula rosor... Min dotter...
Dra ner ljudet.
Jag kan erbjuda er ett bekvämt hem, en solig trädgård, hemtrevnad...
...min körsbärspaj...
Vi har inte diskuterat priset.
Något symboliskt.
200 dollar i månaden. Och då ingår mat, tilltugg på kvällen med mera...
Det är skäligt. Det är mycket trevligt...
- Ni hittar inget bättre här. - När passar det att jag flyttar in?
Genast. Det vore onödigt att ta in på hotell.
- Ni är en driven affärskvinna. - Tack.
Vilken var den avgörande faktorn? Min trädgård?
Jag tror det var körsbärspajen.
- Den här går fram och tillbaka? - Ja, den kan hoppa över de andra.
Den kan gå runt hörn... Tänker du försöka ta min drottning?
Ja, det hade jag tänkt.
Sängdags, raring.
God natt.
Det var inte särskilt klokt.
Kära nån...
Oundvikligt.
31, 32, 33, 34, 35...
Så avspänd du börjar bli!
Där är mamma. Vi går och hälsar.
- Hej, älskling. - Hej, Kenny. - God kväll, mrs Haze.
Det här är mr Humbert. - Kenny Overton.
Har ni roligt?
Vi ses. Hej då.
Visst är de söta ihop?
I kväll blir det nog av.
Lolita är säker på att Kenny ber henne kila stadigt i kväll.
- Hej, Charlotte. - Hej, Jean och John!
Förlåt att vi är sena. Jag blev kvar i rätten.
Åklagaren hade nya vittnen. Jag behövde förbereda min klient.
Kan du inte låta bli att vara advokat åtminstone en kväll?
Får jag dansa med din dam, Hum? Vi kan byta partners.
Här får du för att du inte dansar!
- Jag beklagar att jag inte dansar. - Jag är inte heller så förtjust i det.
John och jag träffades på en dans.
- Och han väntade ut den med mig. - Så romantiskt.
- Hej, pappa. - Mona-gumman!
Hur mår du? - Mike...
Säg inte till Charlotte att jag har talat om det här, men...
...du har haft ett mycket påfallande inflytande på henne.
Jag vet att det inte angår mig, men hon har fått en särskild utstrålning...
Jag tvivlar på att det har med mig att göra.
När du lär känna mig bättre märker du nog att jag är mycket vidsynt.
John och jag är faktiskt vidsynta båda två.
Sluta med det där!
- Jag är törstig. Vi tar lite bål. - Muggarna är slut.
- Jag hämtar från ett annat bord. - Tack ska du ha.
Mona är förtjusande i den där skyn av skärt.
- Hon börjar bli stora damen. - Ja, tiden går.
I år ska hon vara med i rådet på sommarlägret.
Så underbart. Blir det Camp Climax igen?
Ja, varje år sen hon var tio.
Då kan vi ta igen lite "hemarbete".
Ursäkta mig, barn!
Jag har så ont i fötterna.
Vem är det där?
Det är Clare Quilty, TV-författaren.
Jag älskade hans pjäs "The lady who loved lightning".
Ursäkta... Jag ska gå bort och hälsa.
- Det var länge sen. - Ja, verkligen.
Jag har hållit reda på allt ni gjort sedan dess.
Jag glömmer aldrig ert stimulerande föredrag på vår klubb.
En storartad klubb. Är ni kolumnist?
Nej. Kommer ni inte ihåg? Den där eftermiddagen förändrade mitt liv.
- Det var inte dåligt. - Kommer ni ihåg...
Gjorde jag verkligen det?
Efteråt visade jag min trädgård och körde er till flygplatsen.
Det var verkligen roligt...
Visst har ni en dotter? En dotter med ett underbart namn?
Ett lyriskt, melodiöst namn...
- Lolita. - Just det!
Diminutiv av "Dolores" - tårar och rosor.
På onsdag ska hon gå till er farbror Ivor och få ett hål fyllt.
Där är du! Jag har letat överallt.
Jag strövade runt, sen gick jag upp hit.
- Du måste ledas ihjäl. - Tvärtom, det är mycket intressant.
Så du har hittat en sittplats, Humbert.
Ja, jösses... Charlotte, Mona ska ha en liten tillställning hemma efteråt.
Hon och några till ska ha en jam session, eller vad det heter.
- Får Lolita och Kenny gå dit? - Ja, bara hon är hemma till midnatt.
Men det är ju en speciell kväll. Kan inte Lolita sova över hos Mona?
- John kan köra hem henne i morgon. - Det är för mycket besvär.
Nej, det är inget besvär.
- Ja... - Då säger vi det.
Bäst att vi säger god natt. Vi måste hem och hålla uppsikt.
- Hon menar att hålla ljuset tänt. - Vi kan hjälpa till.
- Nej, absolut inte. - Det är inget besvär. - Eller hur?
- Ja, kanske det... - Vi har inget annat för oss.
- De vill inte ha för många vuxna med. - Just det.
God natt, Charlotte.
Den där får dig att tappa aptiten.
Vad sägs om middag på tu man hand?
- Fick du vänta länge? - Inte alls.
- Jag bytte till något mysigare. - Förtjusande.
- Tycker du att det är för vågat? - Inte alls.
- Det kanske inte är rätt tillfälle... - Inte ett ord till.
Först ska vi dricka vår rosa champagne.
Det angår inte mig, men jag känner mig nästan som en far för Lolita...
Ja, och det sätter jag värde på. Det känns som om du tillhör familjen.
Du kanske är lite för liberal.
Men söta du... Vilken naiv raring du är!
Du kanske inte inser att hon håller på att bli vuxen.
Och det är bara naturligt och sunt att hon börjar intressera sig för-
- de fascinerande varelser som kallas det motsatta könet.
Skål. Men bör hon få vara ute hela natten?
Hon är inte ute. Hon är hos Jean och John.
Men jag undrar om de verkligen kan ge henne tillfredsställande tillsyn.
Du är så underbart gammaldags. Men det är det jag är så svag för.
Jag har ett förslag. Jag kan väl lära dig några av de nya dansstegen?
Jag kan inte ens de gamla. Du dansar så bra, jag tittar hellre på.
- Du är mycket duktig. - Kom nu, Humbert...
Humbert Humbert. Vilket spännande, annorlunda namn.
Uttalar du efternamnet annorlunda, med ett lite lägre tonfall?
Humbert... Var det för-eller efternamnet?
Jag snubblar alltid, och har ingen som helst rytmkänsla.
Det tror jag inte på.
Rytm är så grundläggande, och hela du utstrålar rytm.
Jag kan klappa takten medan du dansar.
Nej, Humbert! Och det var inte ditt efternamn...
Lägg dina händer här... Håll hårdare.
Då så... Dansa nu... Ett, två, cha cha cha...
Mycket bra! Och så lite mer joie de vivre.
När du ler så där påminner du om någon...
En collegepojke jag hade en träff med. En blåblodig bostonbo.
Min första glamourösa träff.
Och i vissa ljus påminner du om Harold.
Den framlidne mr...?
- Ni är väldigt olika förstås. - Ja, det tror jag nog.
Jag dyrkade Harold. Det gjorde jag verkligen.
Jag svor att aldrig gifta om mig, och det gör jag nog inte...
- Det vore orätt mot hans minne. - En sådan lojalitet är ovanlig.
Men ibland undrar jag... Borde man inte leva för de levande?
Jag är en kvinna med starka känslor. Mycket starka känslor.
Var inte rädd för att göra mig illa. Håll om mig...
Jag kan inte leva i det förflutna längre.
Älskling...
Har du glömt något?
Nej. Monas fest var trist, så jag tänkte se vad ni hade för er.
Vi har haft så trevligt. Din mor har gjort ett härligt pålägg. Har du ätit?
Vi fick salta fiskägg som smakade pyton.
- Jag ska bre dig en smörgås. - Fint, jag är jättehungrig.
Hon ska inte proppa i sig mat precis innan hon lägger sig.
Men jag är hungrig! Jag måste äta nåt.
Ta med dig maten upp, och sedan går du och lägger dig på en gång.
Var det roligt att dansa med Clare Quilty?
- Ja, han är en bildad gentleman. - Alla tjejer är galna i honom.
- Det hör inte hit. - Jaså inte?
Var så god... Den är full med majonnäs, precis som du vill ha det.
- Ta med den dit upp. - Jag vill inte gå och lägga mig än.
- Alla vill att Lo går och lägger sig. - Nej. Det här är ett fritt land.
- Då blir det ingen veckopeng. - Jag tycker du är botten!
Gå genast och lägg dig! Det där hörde jag.
God natt, Lo.
Den eländiga ungen! Hon börjar bli alldeles omöjlig!
Tänk att hon smög hit för att spionera på oss!
Det tror jag inte hon gjorde. Hon menade nog inget illa.
I helvete heller! Hon har varit elak sedan hon var ett år.
Hon slängde ut leksakerna ur vaggan, så jag fick plocka upp dem.
Hon gör jämt livet surt för mig.
Hon tror att hon är en blivande stjärna. Men hon är en vanlig unge.
Är det mitt fel att jag känner mig ung? Varför har hon något emot det?
Tycker du att jag bara är en löjligt romantisk amerikansk flicka?
Vi kan väl... Om jag sätter på mig lite kan vi väl ta en tur med bilen?
Det är lite sent.
Vi kan väl dricka upp champagnen?
Jag är mycket trött. Jag bör nog gå och lägga mig.
- Klockan är inte ens ett! - Jag har värk och halsbränna.
God natt och tack för en förtjusande kväll.
För all del.
Det som driver mig till vanvett är nymfettens dubbelnatur.
Min Lolitas kombination av öm och drömsk barnslighet-
-och ett slags kuslig vulgaritet.
Det är dårskap att föra dagbok, men det känns spännande.
Och bara en hängiven hustru skulle kunna tyda skriften.
I det här huset äter vi inte med bordet... armbågarna på bordet.
Måste du göda dina finnar?
Får jag äta? Jag ska träffa Mona.
Jaså, i dag passar det, men i går...
Först ska du diska, sen går du upp och städar ditt rum.
Jag tänker inte plocka upp efter dig, unga dam!
- Hallå? Ursäkta mig... - Är det Kenny?
Ett ögonblick. - Dröj ett tag, Jean.
Bär upp brickan till professor Humbert, men stör honom inte.
"Ja, mamma."
Jean, så bra att du ringde...
Mona? Hur dags, sa du?
Bra att du ringde. Jag måste prata med dig om något viktigt.
Det är en bra idé.
- Vem är det? - Lolita.
Kom in.
- Här är din frukost. - Tack så mycket. God morgon.
Säg inget till mamma, men jag åt upp din bacon.
Du är lång i ansiktet i dag.
Vad höll du på att skriva?
Jag skrev en dikt.
- Vad handlar den om? - Om människor.
Det var ju ett ovanligt ämne. Det såg ut som om du skrev dagbok.
Jag skriver alltid mina dikter i en dagbok. Det är en av mina egenheter.
Är du rädd att nån ska sälja din idé till Hollywood?
Kanske det. Ska jag läsa en dikt för dig?
Visst.
Det här är min favoritpoet.
- Vem är det? - Den gudomlige Edgar.
- Vilken Edgar? - Edgar Allan Poe, förstås.
"It was night in the lonesome October of my most immemorial year."
Lägg märke till hur han betonar det.
"It was hard by the dim lake of Auber in the misty mid region of Weir."
Han tar ett ord som "dim" och vänder på det till "mid".
"Mid region'; och så vänder han det till "dim". Det är rätt bra.
"Thus I pacified Psyche and kissed her and conquered her scruples and gloom."
"And we passed to the end of the vista"-
- "but were stopped by the door of a tomb. And l said:"
"'What is written, sweet sister?' She replied: 'Ulalume, Ulalume."'
Jag tycker den är lite töntig.
Vad har du emot den?
Dêt där "vista-sister" är lite som "Lolita-sweeter".
En skarp iakttagelse. Om du vore min elev skulle du få väl godkänt.
Blev Mona Farlow förargad när du gick ifrån hennes fest i går?
Jag trodde att hon kanske såg fram emot...
Oroa dig inte för Mona.
- Jag ska berätta nåt om Mona. - Ja, gör det.
Nej, du skulle skvallra.
Jag skulle aldrig avslöja dina hemligheter för någon. Det lovar jag.
- Då ska du få en belöning. - Tack så mycket.
- Här... - Nej, snälla Lolita...
Luta huvudet bakåt. Gör det nu!
Gapa. Du får bara ta en liten tugga.
Kom ner!
- Vad vill du? - För det första...
När jag ropar ska du komma ner direkt, så jag inte behöver skrika.
För det andra: sätt på dig en klänning, vi ska åka till familjen Farlow.
- Men jag ska träffa Mona vid sjön. - Och slutligen: stör inte professorn!
- En författare måste få vara ifred! - Sieg heil!
- Jag har en strålande överraskning. - En av dina dramatiska sötsaker?
Nej, gissa igen.
- Farlows har blivit arresterade? - Men, Hum... - Tack, Louise.
Jag är dålig på att gissa.
Mona Farlow åker på sommarläger i morgon. Lolita ska följa med henne.
Du hade rätt när du sa att jag kanske är för liberal.
Mona försvann från festen i går och kom inte hem förrän klockan fyra.
Jean och jag bestämde att flickorna ska isoleras från pojkar i sommar.
- Tror du att lägret är lösningen? - Ja, och allt är redan ordnat.
Farlows och jag ringde till lägret, och jag har redan handlat...
- Vad är det med ditt ansikte? - Tandvärk.
Stackare. Om den är kvar i morgon ringer jag tandläkaren.
- Hur långt bort ligger lägret? - 30 mil.
Det kom som en plötslig snilleblixt. Visst är jag påhittig?
Ska vi ta med kaffet ut på verandan...
...eller vill du gå upp och pyssla om din tand?
Pyssla om tanden.
Jag antar att vi inte ses igen.
Jag ska åka vidare. Jag ska förbereda mig inför terminen.
Då får vi säga adjö nu.
Ja.
Glöm mig inte.
Är ni där uppe, mr Humbert?
- Mrs Haze bad mig ge er det här. - Tack.
"Det här är en bekännelse."
"Jag älskar dig."
"I söndags bad jag Gud om råd och råddes att göra det jag gör nu."
"Det finns inga alternativ. Jag har älskat dig sedan första stund."
"Jag är en varmblodig och ensam kvinna, och du är mitt livs kärlek."
"Nu vet du det."
"Var snäll och packa och ge dig av, det är din hyresvärdinnas befallning."
"Jag kastar ut dig. Ge dig iväg, stick, départez!"
"Jag kommer hem vid middagstid, då får du inte vara kvar."
"För, chéri, om du fortfarande är hemma då, vilket du inte är..."
"...och det är därför jag kan skriva det här..."
"...det skulle bara kunna betyda en sak: att du..."
"...att du vill ha mig lika mycket som jag vill ha dig, som livskamrat..."
"...för evigt sammanlänka ditt liv med mitt, och vara en far för min flicka."
"Adjö, min käre."
"Be för mig, om du någonsin ber."
Hum, raring?
Bröllopet var en stillsam historia.
När den inneboende blev älskare, gav det bara bitterhet och avsmak?
Nej. Mr Humbert erkänner att det kittlade hans fåfänga en smula.
Han kände även lite ömhet och ånger-
- blandat med stålet i hans konspiratoriska dolk.
Dörren är låst, älskling.
Vi får inte dölja något för varandra. Det gör mig så osäker.
Kan det inte vänta tills jag kommer ut?
Det kan det väl...
Vad gör du där inne så länge? Jag vill tala med dig.
Jag har inte varit här så länge. Jag kom faktiskt just hit.
Fanns det många kvinnor i ditt liv före mig?
Jag har redan berättat om dem.
Du har inte berättat om allihop.
Om du vill kan jag skriva en lista över alla kvinnor jag någonsin känt.
Skulle du bli nöjd då?
Jag känner mig så ensam.
Det är nyttigt att vara svartsjuk. Det betyder att jag älskar dig.
Jag kan ju göra dig så lycklig.
Men Charlotte, jag har inte ens druckit mitt morgonkaffe än.
- Ska jag koka lite åt dig? - Gärna, som en duktig liten hustru.
Älskling...
Jag bryr mig inte om de andra. Vår kärlek är helig, de andra världsliga.
Just det, den är helig.
Jag älskar din doft. Du väcker vilden inom mig.
När du rör vid mig blir jag alldeles mjuk inuti. Det skrämmer mig.
Jag förstår vad du menar.
Tror du på Gud?
Frågan är: tror Gud på mig?
Jag skulle inte bry mig om ifall din morfar visade sig vara turk.
Men om jag skulle få veta att du inte tror på Gud...
- Då skulle jag nog ta livet av mig. - En revolver!
- Den tillhörde mr Haze. - Var försiktig.
- Den är inte laddad. - Det säger de alltid.
Det här är ett heligt vapen.
En tragisk klenod.
Mr Haze köpte den när han blev sjuk.
Han ville skona mig från hans lidande.
Men han hann aldrig använda den.
Var snäll och ta bort den.
Det var bättre.
Vilken karl...
Älskling...
Jag har en sådan het önskan.
Vad vill du ha?
En riktig fransk hemhjälp.
Som Farlows tyska flickor.
En som bodde här i huset.
Hon kan ta Los rum.
Det ska ändå bli gästrum.
Var ska din dotter bo då, när du får gäster eller din hemhjälp?
Jag tänker skicka henne direkt från lägret-
- till en bra internatskola med strängt religiös inriktning.
Och sen direkt till college.
Du och jag ska få vara ensamma hädanefter, min älskling.
Du är långt borta, älskling.
Jag följer bara en tankegång.
Det spelar ingen roll.
C'est la vie.
Är jag med i tankegången?
Ja.
Det får jag väl hoppas.
Vi låter det ringa.
Ja, det är mrs Charlotte Humbert.
Ja, jag betalar för samtalet. - Lolita ringer från lägret.
Hallå? Hej, raring.
Vi mår bra.
Vi firade smekmånad vid Hourglass Lake.
Med några andra unga nygifta par. Är något på tok?
Har du tappat bort din nya tröja?
I skogen?
Ja, han är här.
Vad vill du tacka honom för?
Godis? Ett ögonblick...
Jag önskar att du lät bli att skicka henne godis utan att rådgöra med mig.
Jag pratar med dig!
Inte ens i de mest harmoniska hem, som vårt, fattar kvinnan alla beslut.
Särskilt inte när mannen fullgjort sina åtaganden utöver vad plikten kräver.
När du ville sola, gick jag med på att bli en brun charmgosse för din skull-
-i stället för att förbli akademiker.
Och jag följde dig som en tjänstvillig knähund.
Du får så gärna köra med mig, men det finns regler i alla spel!
En människa kan inte begå det perfekta mordet.
Men slumpen kan göra det.
Nyss sa hon att den inte var laddad.
Vad skulle hända om jag tryckte av den på skoj?
"Hon sa att den inte var laddad. Den hade tillhört mr Haze."
"Hon tog sitt morgonbad. Vi hade just diskuterat våra framtidsplaner."
"Jag tänkte på skoj låtsas vara en inbrottstjuv."
"Vi var nygifta och höll fortfarande på med sådana lekar."
"Jag ringde genast efter ambulans, men det var för sent."
Det vore så enkelt. Det perfekta mordet!
Hon plaskade i badkaret - en tillitsfull, klumpig säl.
Och passionens hela logik skrek i mitt öra:
Nu är det rätt tillfälle!
Men, kan ni tänka er, jag kunde inte förmå mig till det.
Skriket blev mer och mer avlägset, och jag insåg det sorgliga faktum-
- att jag aldrig någonsin skulle kunna förmå mig till att ta livet av henne.
Charlotte?
Älskling?
Det där är min dagbok. Man läser inte andras dagböcker.
Ge mig den.
Snälla du! Låt bli!
"Fruntimret Haze."
"Kossan."
"Den motbjudande mamman. Det korkade våpet."
Du ska inte få dra mig vid näsan längre. Låt bli, annars åker den ut!
- Låt oss tala lugnt och sansat. - Du är ett odjur.
Du är osmaklig... En avskyvärd skurk och bedragare!
- Jag kan förklara... - Ur vägen. Jag vill härifrån.
Flytta på dig!
Jag ger mig iväg i dag. Du kan få alltihop.
Men du får aldrig mer träffa den där eländiga snorungen!
Snälla, Charlotte, hör på...
Öppna! Jag vill tala med dig.
Det är så lätt att förklara... Du inbillar dig saker, du är tokig...
Jag ska blanda en drink åt dig. Jag hämtar en drink.
Titta vad som hände, Harold.
Jag var illojal mot dig. Men jag kunde inte hjälpa det.
Sju år är väldigt lång tid.
Varför skulle du gå och dö?
Jag visste inget om livet, jag var så ung.
Om du inte hade dött hade det här aldrig hänt.
Älskling, förlåt mig. Förlåt mig.
Du som var integriteten personifierad.
Hur kunde vi frambringa ett sådant litet odjur?
Jag lovar...
Jag lovar att jag ska veta bättre nästa gång.
Nästa gång ska det bli någon du kan vara stolt över.
Charlotte! Anteckningarna är utkast till en roman jag håller på med.
Jag använde era namn av en slump, bara för att de fanns till hands.
Så arbetar romanförfattare. De använder sina vänners namn...
...människor de träffar i det dagliga livet, som familjen Farlow...
...och så hittar de på lustiga situationer.
Jag blandar en martini åt dig.
Charlotte... Jag svarar!
Ja, det är jag.
Vad?
Min hustru befinner sig i sovrummet. Ska det här föreställa ett skämt?
Ett ögonblick...
Charlotte! En man i telefonen påstår att du har blivit påkörd av en bil!
Ett ögonblick...
Mr Humbert? Hon sprang ut rakt framför mig.
Jag girade för att inte köra på hunden, och hon sprang bara rakt ut!
Min pappa är chockad, jag måste hjälpa honom. Det var inte mitt fel.
- Är ni damens make? - Ja.
Jag beklagar, hon är död.
Det är Jean och John.
Var är du, Humbert?
Det är ingen fara. Kom in, båda två. Jag är presentabel.
Där står en pall.
- Stackars arma man. - Du får försöka hålla ut.
Hon var en underbar människa.
Alltid lika glad.
Kom ihåg att det alltid är mörkast före gryningen.
Det är så sant. Det är underbart att ha vänner vid sådana här tillfällen.
Förlåt...
Du får inte göra något förhastat.
Du har så mycket att leva för.
Vi kanske ska berätta om Charlottes njure.
Charlotte ville inte tala om det, men hon hade inte långt kvar.
Hon var född med bara en njure.
Och den hon hade var inte frisk.
Hon hade njurinflammation.
Jag öppnar.
Tänk på stackars lilla Lolita.
Du måste leva för hennes skull.
- Ursäkta mig... - Det är ingen fara. Kom in.
Jag är Frederick Beale. Får jag tala med er?
- Det var min son som körde. - När det hemska hände...
Mina yngsta är jämngamla med Lolita.
- Han är svårt chockad. - Naturligtvis.
Det är svårt att prata om, men tekniskt sett var det fotgängarens fel.
- Ni har fullkomligt rätt. - Det regnade, hon sprang rakt ut...
Ni behöver inte förklara, jag har inget otalt med er.
Ni är synnerligen förstående.
Jag tänkte föreslå att jag står för begravningskostnaderna.
Det var mycket vänligt av er. Tack ska ni ha.
Det är det minsta jag kan göra.
Ett nöje. Jag ska inte uppehålla er.
Vi får träffas snart och diskutera detaljerna.
- Arbetar du här? - Det kan man väl säga.
Jag förstod att du inte var lägermedlem.
- Det här är väl ett läger för flickor? - Jag är Charlie, mrs Sedgwicks son.
- Så du kommer på besök ibland? - Nej, jag bor här.
- Är du den ende pojken här? - Ja, den ende.
Känner du en flicka som heter Lolita? Dolores Haze.
Ja, henne känner jag. Vi ses då och då. - Hej, mamma.
Bär ut lakanen i tvättstugan.
Hon har nästan packat klart. Vi har inte berättat. Så hemskt för er.
Vad är det för hemlighetsmakeri?
Det är inget särskilt, men jag ville inte prata inför dina vänner.
Det gäller din mor.
Jaså? Släpper hon ut mig tidigare för att jag skött mig?
- Nej, hon har inte mått så bra. - Vad är det för fel på henne?
- Hon är sjuk. - Vad är det?
Läkarna vet inte. Hon är på ett sjukhus på landet, utanför Lepingsville.
Sjukhus? Ska vi åka till Lepingsville?
Ja, så småningom. Sedan får vi bida vår tid tills din mamma blir frisk.
Jag tänkte att vi ska åka till bergen ett tag. Låter det trevligt?
- Ska vi åka hem nu, eller? - Nej.
Vi hinner väl till Briceland i kväll och tar in på något bekvämt hotell.
Vi fortsätter till Lepingsville i morgon.
- Har du haft en fantastisk sommar? - Det har jag väl.
- Var det tråkigt att åka därifrån? - Inte precis.
Jag har saknat dig oerhört.
Jag har inte saknat dig. Jag har varit väldigt otrogen.
Men det kvittar, du bryr dig inte om mig längre.
Varför säger du så?
Du har inte ens kysst mig än.
- God kväll, mr Swine. - God kväll. - Frun...
- Har ni tagit några bra bilder i dag? - Ja, en jättefin semester.
- Får jag ställa en personlig fråga? - Visst, var så god.
Varför har en man som ni ett sådant här arbete?
Ni verkar inte vara den typen.
- Jag var skådespelare förut... - Jag visste det!
Ni har en skådespelares typiska utstrålning.
Eftersom ni är dramatiker kanske ni har användning för mig någon gång?
Vad gör en skådespelare, portier, på sin fritid i en sådan här småstad?
Jag har inte så mycket fritid.
Jag simmar, spelar tennis, styrketränar bort överskottsenergin.
- Vad gör ni med er överskottsenergi? - Vi gör mycket med den.
En sak vi sysslar med är judo. Har ni hört talas om det?
Ja, det har jag. Tränar ni judo tillsammans?
Hon har gult, jag har grönt bälte.
- Hon slänger mig hit och dit. - Gör hon?
Hon sveper undan fötterna på mig och jag rasar i golvet med en duns.
- Gör det inte ont? - Jo, men jag älskar det.
Jag ligger där halvt medvetslös. Härligt.
Oj! Vilket flott ställe.
Vi ses.
- God kväll. - Kan jag hjälpa till?
- Vi vill ha två rum med badrum. - Har ni reserverat, mr...?
- Humbert. Nej. - Då blir det dessvärre omöjligt.
Konventet har trasslat till det. Är det bara ni?
Ja, och vi är mycket trötta.
Mr Potts, har kapten Love hört av sig?
Ja, han har avbokat.
Ni skulle kunna ta 242. Ett fint rum, men det har bara en säng.
Ni kanske har en hopfällbar säng?
- Har vi några extrasängar? - Nej, poliserna tog dem.
Våra dubbelsängar är rymliga. En natt låg tre damer i en säng.
Det ordnar sig nog. Även om min fru kommer senare, går det nog bra.
Vill ni skriva in er i liggaren?
Vad är det för konvent ni har här?
Vi är stolta över att delstatspolisen fyller hela hotellet.
Ni kan ställa dem på golvet, bara...
Ni kan låta dem stå...
Tack, sir!
Är det här allt?
- Du menar...? - Ja.
Ja.
De hittar säkert en extrasäng. Jag bad dem om en i receptionen.
- En extrasäng? - Ja.
- Du är inte klok. - Varför det, min älskling?
Om min kära mamma får reda på det tar hon ut skilsmässa och stryper mig.
Jag känner stor ömhet för dig.
Din mor är sjuk, och jag ansvarar för din välfärd.
Vi är inte rika, och medan vi reser är vi hänvisade till varandra.
När två människor delar rum är det oundvikligt att de blir...
...hur ska jag uttrycka det...?
Ska du inte gå ner och fråga efter extrasängen?
- Har min hustru hört av sig? - Tyvärr, inte än.
Men vi försöker ordna en extrasäng.
Hej.
Talar ni med mig? Jag trodde att ni hade sällskap.
Nej, bara av er. Jag vill inte vara oförskämd...
Jag menade bara att jag är här med polisen, men just nu är jag ensam.
Det är bara ni här.
Jag kan gå om ni vill vara ensam.
Nej, ni behöver inte alls gå, jag tycker om...
Ni kanske vill gå, men är rädd för att verka misstänkt. Jag är ju polis.
Men jag är inte alls misstänksam, fast jag ser lite misstänkt ut själv.
Särskilt om jag står i ett gathörn. Därför blev jag gripen häromdan.
Jag la märke till er när ni checkade in, det beror väl på jobbet...
Jag la märke till ert ansikte. "Det normalaste jag sett" tänkte jag.
- Det var vänligt sagt. - Roligt att se ett normalt ansikte.
Det vore kul om vi normala killar kunde prata lite, om normala saker.
Det vore trevligt, men jag har ont om tid.
Synd. Jag la märke till en annan sak. Ni hade en så söt liten flicka med er.
Hon var förtjusande. Och hon var inte så liten... Lång för att vara liten...
Jag önskar jag hade en så lång liten söt flicka.
Det var min dotter.
Vad fint att ha en lång och söt liten dotter.
Jag har inga långa små barn, jag är inte ens... Är ni gift?
- Ja, min hustru är på väg. - Får jag säga en sak?
Jag tyckte att ni såg ut som om ni ville slippa frun ett tag.
Om jag vore gift skulle jag vilja slippa min fru!
Så var det inte.
Min hustru kanske ändå inte kommer, hon mådde inte så bra.
- Vad var det för fel på henne, då? - En olyckshändelse...
Oj, så hemskt! En så normal mans fru... Vad har hon råkat ut för?
- Hon blev påkörd av en bil. - Inte undra på att hon inte är här.
- Ska hon komma hit senare, kanske? - Det var avsikten.
I en ambulans? Förlåt, jag eldar upp mig... Jag är ju så normal...
När ni stod och pratade med nattportieren, han är en vän till mig...
- Gav han er ett bra rum? - Ja, de var mycket hjälpsamma.
Är det säkert? Jag kan tala med George Swine, en trevlig normal kille...
...ett vanligt, normalt samtal kan uträtta mycket.
Han kan ordna bröllopssviten åt er och er förtjusande flicka.
Nej, vi är mycket nöjda som det är.
Men det borde han göra, det är hans jobb.
När en så normal kille som ni kommer hit med en sån flicka-
-borde han ge er en skön, fluffig säng.
Jag skulle kunna klippa till honom för att han inte gav er en riktig lyxsäng.
Tvingar han er att sova på golvet?
Flickan sover nog redan i sängen... Men varför ska vi diskutera...
Vi kan väl gå och titta på ert rum, så ska jag tala med George Swine.
Ni behöver inte bekymra er för oss. Nu måste jag nog gå upp.
Ni går för att jag är polis och kanske tror att jag misstänker er?
Men jag tycker att ni är helt normal. Gå inte för den skull.
- Det var trevligt att tala med er. - Innan ni går...
Jag är ju ensam och helt normal, ni kanske vill äta frukost med mig?
- Det var mycket vänligt, men... - Jag kan be George duka.
- God natt. - Ett mycket intressant ansikte.
- Hon sover. - Jag har ordnat en extrasäng, sir.
- Vi behöver den inte. - Inte?
- Hon sover. - Jag ska vara tyst.
Två poliser delar säng, så jag fick ta den här.
Då bär vi in den, men inget oväsen.
Vi klarade det!
Tack, sir!
Hej...
- Jaså, vi har fått en extrasäng. - Ja.
God natt då...
Vakna, hotellet brinner!
- Skynda dig! - Brinner det?
Ja, skynda dig! Hotellet brinner ner!
Var du tvungen att väcka mig? Jag har ju just somnat.
Mycket lustigt.
Vad har hänt med sängen?
Den föll ihop.
Det är en hopfallande säng.
Hur mycket är klockan?
Dags för frukost.
Jag är mer solbränd.
Nej. Du är en mycket ljushyllt dam.
Titta, det var intressant.
Kan du något mer?
Jag kan nå handleden med tummen.
Du är mycket begåvad.
Du behöver raka dig.
Ja, jag har inte rakat mig sedan i går morse.
Jag rakar mig två gånger om dagen.
Gör du alltid det?
Ja, det gör alla bra karlar.
Vad ska vi göra nu?
Du ska beställa upp frukost.
Det vill jag inte.
Vad vill du göra då?
Vi kan väl leka en lek?
Nej, ring rumsbetjäningen nu.
Jag har lärt mig jätteroliga lekar på lägret.
Speciellt en är väldigt rolig.
Beskriv den där väldigt roliga leken.
Jag lekte den med Charlie.
Vem är Charlie?
Du träffade honom på kontoret.
Du menar pojken? Du och han...?
Kan du inte gissa vilken lek jag menar?
Jag är inte så bra på att gissa.
Jag vet inte vad ni lekte.
Lekte du aldrig det som liten?
Nej, aldrig.
Då så...
Har du kysst Blarney-stenen och fått talegåvan?
- Nej, aldrig. - Det skulle jag vilja göra.
Vi kanske kan åka dit någon gång.
- Vi berättar för mamma. - Vad då?
Du vet...
- Nej, det vore inte särskilt bra. - Undrar vad hon skulle göra.
Om du inte slutar äta chips orkar du ingen lunch.
Såg du? En mosad katt. Vad hemskt!
Jag avskyr sånt.
- Vet du vad jag vill ha till lunch? - Vad då?
En stor tallrik med pommes frites och maltdricka.
- När kommer vi till Lepingsville? - Vi kanske inte hinner dit i kväll.
Vi kom ju iväg ganska sent.
- Kan vi gå på bio i kväll? - Om du vill det.
Har du nånsin sett en sån där utländsk film?
- Ja, många gånger. - Jag tycker inte om dem.
- Kan vi stanna vid nästa bensinmack? - Javisst.
- Du mår väl bra? - Ja då.
Jag vill ringa till mamma. Vad är det för nummer?
Vet du inte det?
Det är nog bäst att vi väntar tills vi kommer fram.
Varför det? Jag vill ringa.
- Det vore inte så bra. - Varför får jag inte ringa mamma?
- Det går inte! - Varför det?
Därför att...
...din mamma är död.
Lägg av! Varför kan jag inte ringa?
Din mamma är död.
Försök sluta gråta. Allt kommer att bli bra.
Inget kommer att bli bra!
Vi kommer nog att bli lyckliga du och jag.
Allt har plötsligt förändrats.
Allt var så normalt förut.
Gråt inte, är du rar.
Vi ska göra saker, resa...
Det finns inget att åka tillbaka till.
- Vi får ett nytt hem. - Var då?
I Beardsley. Jag börjar i september.
I Ohio. Du kommer att gilla det.
Jag kommer att avsky det!
Nej, det är underbart.
Alla mina saker då? Och huset?
Det ska vi ordna. Vilka saker vill du ha?
Min grammofon och mina skivor.
Vi skickar efter dem.
Jag köper nya så länge.
Jag köper en fin hi-fi-anläggning.
Och alla nya skivor.
Så ja...
Vi kan inte stanna där för alltid.
Var är näsduken?
- Lova mig en sak. - Vad som helst.
Lova att aldrig lämna mig. Jag vill inte hamna på ungdomsvårdsskola.
Varför skulle du hamna där?
Det skulle jag. Jag är hellre med dig.
Du är mycket bättre än såna där ställen.
- Lovar du det? - Ja, det lovar jag.
Lovar du dyrt och heligt?
Jag lovar dyrt och heligt.
Glöm nu Ramsdale och stackars Charlotte, Lolita och Humbert-
- och låt oss bege oss till Beardsley och andra terminen av mitt lektorat.
Ett halvår har gått, Lolita går i en utmärkt skola-
- och jag hoppas hon snart läser annat än serier och filmromantik.
Varför kom du hem så sent från skolan i går?
- Vad var det för dag i går? - Torsdag.
- Kom jag hem sent? - Ja.
Du slutade tre och var inte hemma förrän sex.
Michelle och jag stannade och såg på fotbollsträningen.
- På "Frigid Queen"? - Vad menar du?
Jag körde omkring och tyckte att jag såg er genom fönstret.
Vi gick dit och tog en maltdricka efteråt. Vad spelar det för roll?
Ni satt tillsammans med två pojkar.
Roy och Rex slog sig ned vid vårt bord.
Kaptenerna i laget.
- Inga träffar, har vi ju sagt. - De satt ju bara vid vårt bord.
Du ska inte umgås med pojkar med snuskig fantasi.
Ska du säga!
Sluta undvika ämnet. Inga träffar, säger jag.
- Det var ingen träff. - Jo, det var det.
- Det var det inte alls. - Jo!
- Det var ingen träff. - Det får inte upprepas i alla fall.
- Och varför var du så sen i lördags? - Då hade jag pianolektion.
- De är väl på onsdagar? - Vi har ju bytt till lördagar.
Mellan två och fyra, miss Starch, piano. Fråga Michelle, hon var med.
Det säger du alltid. Jag vill fråga en sak om Michelle.
- Hon är upptagen, av en marinsoldat. - Jag ignorerar det enfaldiga skämtet.
- Varför granskar hon mig så? - Det vet väl inte jag.
- Har du berättat något om oss? - Nej. Har du?
- Ingenting? - Tror du jag är tokig?
Jag vill inte att du träffar henne så ofta.
Hon är den enda vän jag har här i världen! Jag får aldrig göra nåt kul.
Du får ju göra massor av roliga saker. Vi har väl roligt ihop?
Jag köper saker åt dig, vi går på konserter, museer, på bio.
Jag sköter alla hushållssysslor. Vem städar? Jag. Vem lagar mat? Jag.
Vi gör massor av roliga saker. Eller hur?
Kom hit...
Älskar du mig fortfarande?
Helt och fullt. Det vet du.
- Vet du vad jag önskar mest av allt? - Nej, vad då?
- Att du ska vara stolt över mig. - Det är jag, Lolita.
De vill ge mig huvudrollen i en skolpjäs. Visst är det fantastiskt?
- Jag behöver din tillåtelse, ett intyg. - Vilka är "de"?
Edusa Gold, dramaläraren, Clare Quilty och Vivian Darkbloom.
Det är författarna.
- Du har ju aldrig spelat teater. - De säger att jag är en begåvning.
Vi fick provspela, och jag blev utvald bland 30 andra flickor.
- Jag ville överraska dig med det. - Och Roy ska förstås vara med?
- Vad har han med det att göra? - Roy och Rex ska väl vara med?
Ingen aning. De är fotbollsspelare, inte skådespelare.
Men du har blivit skådespelerska över en natt? Kommer inte på fråga.
- Du får inte vara i sådana kretsar. - Det är en skolpjäs!
Det är bara ännu en ursäkt för att träffa pojkarna och komma nära dem.
- Du älskar mig inte! - Jo, jag älskar dig.
Du gör mig galen! Du vill bara att jag ska sitta inlåst här med dig!
Gå och tvätta ansiktet, så börjar jag med maten.
- Gå och tvätta dig nu! - Du kommer att få ångra det här!
Och akta nagellacket!
God kväll, dr Humbert.
- Vem är ni? - Jag är dr Zemph.
Trevligt att träffas. Jag är skolpsykolog på Beardsley High.
Hur... kom ni in?
Er dotter släppte in mig på väg till pianolektionen och bad mig vänta här.
- Och här är jag. - Var så god och sitt.
Jag satt i mörkret för att spara på strömmen.
Så omtänksamt.
Vad kan jag stå till tjänst med?
Har ni något emot om jag går rakt på saken med er?
Nej, inte alls.
Vi undrar om någon pratat med Lolita om blommor och bin?
Blommor och bin...?
Lolita är en rar flicka, men hon är störd av sin begynnande mognad.
Det är väl knappast ett passande ämne...
För er är hon fortfarande den lilla flicka ni vaggade i famnen...
...men för pojkarna på Beardsley High...
...är hon en härlig flicka mit swing och jazz...
Hon har kurvor man lägger märke till.
Ni och jag symboliserar makten.
Vi sitter på våra rum, skriver på kontrakt och fattar beslut.
Men om vi tänker efter, vad var vi i går?
I går var ni och jag skolpojkar...
...och vi bar flickornas böcker. Minns ni den tiden?
Jag är faktiskt universitetslektor i fransk litteratur.
Jag har nog inte uttryckt mig tillräckligt klart.
Jag har några andra detaljer som jag vill visa er, dr Humbert. Här...
"Hon är trotsig och oförskämd. Hon suckar ofta." Hon låter så här...
"Hon tuggar energiskt tuggummi."
"Hon för sig graciöst." Det kvittar. "En behaglig röst. Hon fnittrar ofta."
"Hon är lite drömmande, har svårt för att koncentrera sig."
"Hon ägnar sig åt privata skämt som ingen förstår."
"Hon har antingen full kontroll eller ingen alls." Vi vet inte.
Dessutom, i går, dr Humbert...
...skrev hon ett mycket fult ord, mit läppstift, på hälsokortet.
Vi anser att hon lider av akut repression av libidon-
-av den naturliga könsdriften.
Jag inser inte riktigt vad det har med hennes studier att göra.
Vi amerikaner har ett mycket progressivt och modernt synsätt.
Vi anser att det är lika viktigt att förbereda eleverna för-
- ett gott samliv och framgångsrik barnuppfostran. Det tror vi på.
Så vad föreslår ni?
Att dr Cudler, psykolog vid skoldepartementet-
- besöker er tillsammans med tre andra psykologer.
Och här på plats kan de tillsammans utreda hemsituationen.
"Hemsituationen"?
Så att de kan angripa källan till repressionen.
Hon är inte undertryckt.
Vägrar ni alltså att samarbeta med dr Cudler och hans grupp?
Jag vägrar inte alls, försök förstå, men jag vill inte...
Jag vägrar att ha fyra främmande psykologer snokande i mitt hem.
Dr Humbert... Jag är rädd att ni nog inte har något val. En cigarett?
- Inget val? - Nej.
Behåll paketet.
Jag vill inte tvingas ta upp ärendet på högre instans, om ni förstår?
- Det hoppas jag verkligen. - Då måste ni hjälpa mig.
- Vad kan jag göra? - Vi kanske kan pröva ett nytt sätt.
Något helt nytt, något vi aldrig tidigare försökt. Vad säger ni om det?
En ny väg för Lolita att anpassa sig...
Kanske delta mer i aktiviteter utanför läroplanen.
Jag har inget emot att hon deltar i aktiviteter utanför läropaln... planen.
Vi har pratat med Lolita om hemsituationen, men hon bara tiger.
Så vi talade med hennes vänner. De sa saker som inte bör upprepas.
Men en sak har vi kommit fram till.
Ni måste dra tillbaka ert förbud mot att flickan deltar i skolpjäsen!
Jag kanske hade fel inställning till pjäsen.
Mycket storsint av er. Och lätta lite på de andra två förbuden.
Träffar und dans.
- Är det så viktigt? - Jag ska säga vad jag tror.
Att ni och jag bör göra allt vi kan-
- för att hindra dr Cudler och hans gäng att mixtra med er hemsituation!
Håller ni inte med om det?
- Den som förtrollade är nu förtrollad. - Titta, Semiramis.
- Geten avlägsnar sina horn. - Vi för honom till det mörka riket.
Iväg!
- God kväll, dr Humbert. - Miss Starch.
- Tyckte ni om föreställningen? - Ja, mycket.
Symboliken kanske var lite klumpig ibland.
- Men ungdomarna var förtjusande. - Ja, särskilt Lolita. Hon var fulländad.
- Ni måste vara stolt över henne. - Ja, och överraskad.
Hon förbjöd mig att komma och titta på repetitionerna.
Hon måste ha arbetat hårt. Jag förstår att ni drog in pianolektionerna.
- Sa ni "drog in pianolektionerna"? - Ja.
- Spelar ni, doktorn? - Inte ofta.
Hade hon ingen lektion i lördags? Inte förra veckan heller?
Nej, hon ringde och sa att hon skulle repetera.
Hon har inte haft någon lektion på fyra veckor.
- Jag hoppas inte jag var taktlös... - Inte alls. Jag har nog missförstått.
Det är så få här i Beardsley som sätter värde på musik.
Ni kanske vill titta in, så jag kan spela något för er.
Mycket gärna. Ursäkta mig...
Hej, pappa! Vad tyckte du?
- Vi ska ha fest hos mig efteråt. - Lolita måste följa med hem.
Vår lilla stjärna har fått nog för i dag. Du får inte missa fler pianolektioner.
- Du vet vad jag menar. Säg god natt. - Det är ju ingen vanlig fest.
Det är en fest för ensemblen!
Brewster, gå och skaffa lite Kodachrome typ A.
- Du ska inte gå upp, vi ska prata! - Släpp mig! Du gör mig illa!
- Sluta skrika. - Din idiot! Släpp mig!
- Du ska besvara några frågor! - Fy sjutton för dig!
Sluta med det där oljudet! Vill du att polisen ska komma?
Det struntar jag i! Din äckelpotta!
Nu är dörrarna stängda, nu ska vi se hur högt du kan skrika. Skrik, då...
Nu kanske du kan tala om vad du gjorde i lördags eftermiddag?
- Jag hade pianolektion. - Det är lögn.
- Du har inte varit där på en månad. - Fråga miss Starch!
Det var det jag gjorde. Såg du henne på teatern i kväll?
Då kan du tala om vad du har gjort på lördagarna.
- Vill du verkligen veta det? - Ja, det vill jag.
Då ska jag säga sanningen. Jag har gått på extrarepetitioner.
Det var den mest enfaldiga lögn jag hört! Jag vet vad du har gjort.
Du har varit tillsammans med den där pojken. Med Roy, inte sant?
- Du är sjuk. - Sluta med dina fåniga klichéer!
Du har varit med den där pojken, eller hur?
- Du behöver hjälp. Du inbillar dig. - Sluta med det där dumma pratet!
Om du svär att det inte är så, ska jag tro dig.
- Du tror mig inte i alla fall. - Jag lovar att jag ska tro dig.
- Nej, det gör du aldrig. - Svär, så blir det inga fler korsförhör.
Du tror mig ändå inte, så varför ska jag svära?
Jag tror dig. Det är delvis mitt fel.
Det beror på det här förfärliga stället, där alla lägger näsan i blöt.
Jag träffar dig aldrig. Det är glassbarer och extra... Sluta!
Men vi skulle kunna flytta härifrån.
Det finns inget som håller oss kvar.
Vi har inga förpliktelser.
Vi kan packa ihop och åka... Vi kan åka i kväll!
Vi kan åka på en fantastisk tur runt landet.
- Du kan inte åka iväg. - Varför inte?
Ditt jobb, då?
Jag kan skriva artiklar. Min bok kommer ut snart. En strålande idé!
Jag måste gå i skolan. Min utbildning...
Vad får du för utbildning här? Det är mer lärorikt att åka runt med mig.
Vi har två föreställningar nästa vecka.
Prata inte om pjäsen, det är den som är upphovet till vårt gräl!
Vill du inte att allt ska bli som förut? Vill du inte åka bort med mig?
Nej! Jag hatar dig! Jag hatar dig!
Vill du stanna hos den snuskiga pojken...
- Kan du inte låta mig vara? - Tyst med dig, din lilla psykopat!
- Sluta, din otäcking! - Du får inte träffa dem mer.
Jag tänker göra precis som jag vill, när jag vill, med vem jag vill!
Och du kan inte hindra mig!
- Miss Le Bone... - Dr Humbert, får jag stiga på?
- Vad kan jag göra för er? - Det känns lite genant...
Men det här oväsendet... Jag kan höra vartenda ord.
Vi har grälat. Lolitas röst blir så gäll när hon är upprörd.
Jag förstår fullkomligt, men jag har en gäst, och han är präst...
Framför mina ursäkter. Vi grälade om pianolektioner...
Hej, miss Le Bone. - Hej då!
- En sådan söt utstyrsel. - Hon har varit med i en skolpjäs.
Jag hoppas att jag inte äventyrar vår goda grannrelation...
...men grannarna börjar undra lite över er och er dotter.
- Det förstår jag inte alls. - Ni vet ju hur folk pratar.
Jag måste gå tillbaka till min gäst. Vill ni göra oss sällskap?
Vänligt av er, men jag kanske kan få ha det innestående, som man säger.
God kväll.
Nu går vi hem. Jag förbjöd dig att gå på festen.
Jag vet. Jag försökte ringa dig.
Du pratade ju med någon. Vem var det?
Jag råkade ringa fel nummer.
Jag har bestämt en sak.
Jag vill sluta skolan.
Jag vill inte att du ska vara arg. Nu ska allt bli bra.
- Menar du det? - Jag avskyr skolan och pjäsen.
- Jag vill aldrig mer tillbaka dit. - Så bra!
Vi kan väl åka i morgon, långt bort, och resa vart jag vill?
Ja, min älskling!
- Är du glad? Åt helvete med pjäsen! - Det låter bra!
Nu går vi hem. Jag känner mig romantisk...
Bromsbanden var nya, kylaren var rensad och ventilerna slipade.
Vi hade lovat att återvända så snart mitt arbete i Hollywood var slut.
Humbert skulle vara, antydde jag, konsult i en film om existentialism.
Ett populärt ämne på den tiden.
Jag kan inte säga exakt vilken dag jag med säkerhet insåg-
-att en bil följde efter oss.
Märkligt hur jag undgick att se den annalkande undergången.
Full tank, tack.
- Jag fryser. Jag ska hämta en tröja. - Var försiktig!
Måste du köra så fort? Du kommer att köra ihjäl oss! Varför så bråttom?
En bil följer efter oss. Jag tror att jag har lyckats skaka den av oss nu.
Jag ville inte skrämma dig, men den har följt efter oss i tre dagar.
- Jag har inte sett nån. Är du säker? - Ja.
- Du inbillar dig. - Vad ville mannen på bensinstationen?
- Jag såg att du pratade med någon. - Jag pratade inte med nån...
Jaså, han! Han frågade efter en karta. Han hade väl kört vilse.
Jag vet inte om du ljuger eller om du är från vettet, det spelar ingen roll-
- men det var han som följer efter oss, och jag tror att han är polis.
I så fall ska vi inte visa oss rädda. Strunta i honom, och kör inte så fort!
Var vänlig och tala om exakt vad ni sa till varandra.
- Det sa jag ju. - Frågade han vart vi var på väg?
- Han frågade om jag hade en karta. - Han borde frågat någon på stationen.
- Det tycker jag också. - Jag tror att vi blivit av med honom.
- Du kommer att köra ihjäl oss! - Tyst!
Tror du att jag ville ha punktering?
Titta, siffrorna på mätaren slog om...
Där är den! Bilen. Känner du igen den nu?
- Nej. - Titta inte.
Han får inte veta att vi har sett honom.
- Varför stannar han? - Han kanske tänker hjälpa oss.
Han kan inte hjälpa oss därifrån. Och en polisbil hade kört ända fram.
Jag försöker tänka! Det kanske är en specialpolis som bara följer efter folk.
- Som sedlighetspolisen. Oj! - Tyst nu! Vi måste fundera...
Vad ska vi göra?
- Är jag tillräckligt tyst? - Gör dig inte lustig.
Jag har väldigt ont i armen. Undrar vad jag kan ha gjort.
- Vad ska vi göra nu? - Jag tänker gå bort till honom...
...och fråga honom rent ut vad det är fråga om!
Det kanske är farligt.
Jag har så ont i armen... Jag kan inte andas ordentligt.
Det är nog bara gaser i magen.
Förmodligen.
Du kanske ska gå till en läkare i nästa stad.
Nej, det går nog över.
Jag har nog bara ätit något olämpligt.
Vänta lite! Jag har läst i "Det bästa" att en hjärtattack kan börja så.
- Håll mun! - Gör det själv!
Jag är trött på ditt gnäll! Jag mår faktiskt rätt pyton jag med.
- Han kör. - Än sen?
Han vänder.
Han kör iväg.
- Fryser du? - Ja.
Det värker i hela kroppen. Jag håller säkert på att få influensa.
Får jag känna på pannan.
Vi är just ett snyggt par.
Koppla av lite, sträck ut dig på sätet, så känns det nog bättre.
Jag ska se om jag kan byta däck.
God morgon, mr Humbert. Vi ska visst åt samma håll.
Jag ska ge er dotter lite medicin.
Hon mår mycket bättre. Febern och hostan är borta.
Din far är här.
- Hur mår du? - Bra.
Du ser mycket piggare ut.
Vilka läskiga blommor!
Men tack ändå.
Kan syster sätta dem i vatten?
- Har du fått brev hit? - Ursäkta...
Tror din far att du får brev från min pojkvän?
Jag trodde att det var sjukhusräkningen.
- Måste du stöta dig med alla? - Det var en fullt rimlig fråga.
- Vad är det? Du ser ut som en slusk. - Jag håller på att bli förkyld.
Jag har nog smittat dig.
- Ni måste stå på besöksparkeringen. - Jag hade bråttom, kände mig sjuk.
- Ni står på personalparkeringen. - Jag ska alldeles strax gå.
Sjukhusets regler är sådana.
- Mary ville bara vara hjälpsam. - Hon har säkert hjälpt dig mycket.
Ni har nog utväxlat sjaskiga förtroenden...
Kom inte dragande med det där igen!
Jag har tagit med några böcker.
Min vän, professor Baer: "Romantikerna." "Dansens historia."
Och "Porträtt av författaren som ung" av James Joyce.
- De här är inte dina. - Det är Marys.
När började sjuksköterskor använda solglasögon i tjänsten?
Nu börjas det igen...
När sa doktorn att du ska bli utskriven?
Ska du läsa eller prata med mig ett tag?
- När blir du utskriven? - Jag ska stanna två dygn till.
Då kan vi åka på tisdag morgon. Vi når mexikanska gränsen på tre dagar.
Sedan slipper vi mystiska förföljare.
- Jag måste be er flytta bilen. - Jag ska gå nu.
Hej då.
Jag kan bli smittad.
Jag stannar hemma och kurerar mig i kväll. Vi ses i morgon bitti.
Hej då.
- Hallå? Är det professor Humbert? - Ja.
- Hur står det till, professorn? - Vem är det?
Förlåt att jag stör. Jag hoppas verkligen att jag inte väckte er.
Jag bara undrar om ni njutit av ert besök i vår fina lilla stad?
- Vem är ni? - Mitt namn har ingen betydelse.
Det är okänt och ytterst slätstruket.
Men min avdelning är mycket bekymrad över-
- de bisarra rykten som cirkulerar om er och den söta flickan i ert sällskap.
Ni måste tala om vem ni är. Det här låter mer och mer befängt.
Får jag fråga... Ni reserju omkring så mycket.
Ni har väl inte möjlighet att gå hos en psykiater?
Jag varken har eller behöver någon psykiater!
Jag ska berätta varför jag frågar. l våra arkiv-
-är ni klassificerad som en vit änkling.
Jag undrar om ni vill lämna oss en rapport om ert nuvarande sexliv?
Jag vet inte vem ni är, och är ointresserad av er undersökning.
- Jag är rädd att vi måste sluta nu. - Ett typiskt freudianskt uttryck...
- Kan jag hjälpa er? - Jag vill betala miss Hazes räkning.
- Rum tre. Hon ska åka hem. - Har ni läkarens tillstånd?
- Det avgör jag, inte han. - Läkaren måste ge tillstånd.
- Är det här ett fängelse? - Ni får tala med dr Keagy.
Dr Keagy, var vänlig och kom till receptionen.
- Jag ska väcka henne. - Ni får inte gå in!
- Jag ska säga åt henne att packa. - Ni kan väl vänta på dr Keagy?
- Ja? - Det här är mr Humbert.
- Hur länge har ni haft den hostan? - Jag mår bra.
Jag vill bara betala räkningen för miss Haze och ta med henne hem.
- Skrevs hon inte ut tidigare i kväll? - Det är omöjligt.
- Hon skrevs ut kl. 20.15. - Det är omöjligt.
Det står så här.
Syster... Hon är väl fortfarande kvar på rummet?
- Er dotter har åkt. - Det här är ju löjligt!
Var är hon?!
Släpp mig!
- Var är hon? - Sidney, hämta en tvångströja!
Han är psykotisk. Styvdottern skrevs ut i kväll, hennes farbror var med.
- Farbror? - Ja.
Släpp mig!
Håll fast honom! Håller ni i?
Släpp mig nu...
Ni verkar vara allvarligt störd.
- Vill ni att vi ska ringa polisen? - Nej, det är alldeles onödigt.
Flickan skrevs ut tidigare i kväll, under farbroderns omvårdnad.
- Om ni säger det... - Har hon en farbror eller inte?
- Vi säger väl det. - Vad menar ni med det?
Ja, det har hon. Farbror Gus. Nu minns jag...
Han skulle hämta henne här, det hade jag glömt.
Glömt? Det är ganska märkligt.
Ni känner inte min bror Gus, han är lätt att glömma.
- Han är helt enkelt berusad. - Ja, jag har personliga problem.
- Här är den, doktorn. - Den behövs inte längre.
- Vill ni ha lite svart kaffe? - Nej, tack. Jag måste nog gå nu.
- Är ni frisk nog för det? - Ja, jag mår mycket bättre nu.
Se till att han kommer hem, Sidney.
Hon lämnade händelsevis inget meddelande till mig?
Kära pappa,
Hur är det med dig?
Jag har gått igenom
många sorger och bedrövelser.
Jag har gift mig.
Jag ska ha barn.
Jag håller på att bli tokig
för vi har inte pengar nog
att betala våra skulder
och komma härifrån.
Snälla, skicka oss en check.
Jösses, vilken överraskning!
Är det så här mrs Richard T. Schiller ser ut?
Du får ursäkta mitt utseende, men jag stryker i dag.
Kom in, vet jag. Du ser ut att må jättebra. Ska jag ta din rock?
Nej, tack, jag behåller den på.
Jag skrev för en vecka sen, jag trodde att du var sur.
Förståeligt, i så fall. Fult av mig att försvinna och sen be om allmosor.
- Vill du ha en kopp kaffe? En drink? - Nej, tack.
- Så där kan jag snart inte göra. - Är det han, som står vänd hitåt?
Ja, det är Dick. Men han vet inget om oss, så tänk på vad du säger.
- Och det ska jag tro på?! - Varför inte? Jag säger inget.
- Vem tror han att jag är? - Min styvfar.
Så det var inte han som hämtade dig på sjukhuset?
- Hur länge har du känt honom? - Ett år. Jag var servitris i Phoenix.
- Vem är det då jag letar efter? - Glöm det, det är över för länge sen.
- Jag måste få veta. - Jag kan tyvärr inte tala om det.
Jag har rätt att få veta!
Men herregud! Jag borde aldrig ha skrivit till dig!
Det hade du inte gjort om du inte behövt pengar.
Om du vill ha några pengar får du tala om det jag vill veta.
Kommer du ihåg doktor Zemph?
Den tyske psykologen som besökte dig.
- Var det han? - Inte precis.
Inga gissningslekar! Tala om vem det var.
Ge mig då en chans att förklara.
- Minns du bilen som följde efter oss? - Den glömmer jag inte utan vidare.
Kommer du ihåg mammas gamla flamma på skoldansen? Nej, knappast.
Kommer du ihåg mannen på hotellet som låtsades tillhöra poliskonventet?
Ja, jag har ett vagt minne.
- Och mannen som ringde till hotellet? - När du försvann? Honom minns jag.
Och du har inte listat ut det än?
Jag sa att jag inte är upplagd för lek. Berätta vem det var.
- Det var Clare Quilty. - Vem av dem var Clare Quilty?
Allihop, naturligtvis.
- Var dr Zemph Clare Quilty? - Gratulerar!
När du flyttade in började inte hela min värld plötsligt snurra kring dig.
Jag svärmade för honom redan när han kom och besökte mamma.
Han var inte som vi. Han var ingen vanlig människa.
Han var ett geni.
Han hade en underbar japansk, orientalisk livsfilosofi.
Efter lägret hamnade vi på samma hotell som han av en ren tillfällighet.
Han förstod genast vad som pågick mellan oss.
- Och han tänkte ut lysande trick. - Bara för nöjet att få plåga mig?
Ibland blev han tvungen, som med den tyske psykologen.
Om jag inte hade varit med i pjäsen hade vi aldrig fått träffas.
- Det var därför du ville vara med? - Just det.
När du skulle spelat piano var du med honom?
Han var den ende man jag nånsin varit riktigt galen i.
Har du inte glömt en sak?
Dick...
Dick är rar, och vi är mycket lyckliga, men det är inte samma sak.
Och jag räknades förstås aldrig?
Du har ingen rätt att säga så! Det förflutna är förbi.
Vad hände med det orientsinnade geniet?
Driv inte med mig! Jag behöver inte säga ett dugg!
Jag driver inte med dig, jag vill veta vad som hände.
- Vart förde han dig efter sjukhuset? - Till New Mexico.
Till en turistranch nära Santa Fe. Problemet var alla underliga vänner.
Vad då för underliga vänner?
Konstnärer, nudister, författare, tyngdlyftare...
Men jag stod ut ett tag. Jag älskade honom, och han skulle till Hollywood.
Han lovade mig ett filmkontrakt, men det blev aldrig så.
I stället ville han att vi skulle spela in nån sorts "konstnärlig film".
- Och det gjorde du? - Nej, det gjorde jag inte!
Så han sparkade ut mig.
Du kunde ha kommit tillbaka till mig.
Ursäkta, vännen, men Bill har skurit sig i tummen.
Det här är min styvfar, professor Humbert.
God dag, professorn!
- Och vår granne Bill Crest. - Trevligt att träffas.
Lo har berättat så mycket om er.
Bäst att vi plåstrar om din tumme.
Vilken överraskning!
Vi trodde att ni kanske var sur på Lo för att hon rymt hemifrån.
- En öl? - Nej, tack.
Ni behöver nog läska er efter resan. Utländsk öl, det gillar ni nog.
- Ingen öl, tack. - Plåster finns där uppe.
- Vill ni ha nåt att äta? - Nej, tack.
- Hur går det för er? - Finfint.
Du får prata högre, hans hörapparat är paj. - Får jag en?
Hoppas ni stannar ett tag. Vi är lite oförberedda, men ni är välkommen.
Jag måste vidare.
Ni kan sova där uppe, vi sover här. Lo vill ligga vid TV:n.
- Han kan inte stanna. - Det var ju synd.
Du kan väl berätta om Alaska?
Lo berättade väl om våra planer i brevet?
Det är en bra möjlighet för mig att vara med från starten.
De öppnar många nya fabriker där, och om vi får råd, med er hjälp-
- kanske vi kan flytta dit. Vi har en del skulder, vi har det knapert.
- Hur mår familjen Farlow? - John mår bra, han gav mig ditt brev.
Hon är en fin tjej, professorn. Hon är tokig i hundar och barn.
Hon blir en alla tiders mor.
Alaska är ett fint ställe för barn, där finns gott om plats att springa på.
- Nu är den i skick som ny. - Bäst att vi sätter igång igen.
Ni har väl mycket att prata om.
Trevligt att träffas.
När ni är klara, pappa... Jag får väl säga så?
Kom ut så ska jag visa vad jag bygger till barnet.
Skrik om du behöver mig till kökstjänst.
Visst är Dick rar?
- Kom... - Vad är det? Vad gör du?
Jag måste helt enkelt säga det här. Livet är mycket kort.
Det är 25 steg ut till min gamla bil. Följ med mig. Nu.
- Vad? - Följ med mig, precis som du är.
Får vi inga pengar om jag inte följer med dig till ett hotell?
Nej, jag vill att du lämnar din man för att leva och dö med mig!
- Du är inte klok. - Jag har nog aldrig varit klokare.
- Vi börjar om, glömmer allt som hänt. - Det är för sent.
- Nej! - Inte så högt.
Det är inte för sent. Du får gärna fundera på saken-
- jag har ju redan väntat i tre år. Och jag kan vänta hela livet.
Inget håller dig kvar här.
Du är gift, men det var bara en ren tillfällighet att ni två träffades.
Ni är inte bundna vid varandra, men du och jag har starka band.
Jag ska föda hans barn om tre månader.
Jag vet det.
Jag har förstört så mycket i mitt liv. Jag kan inte, han behöver mig.
Ställ inte till nån scen! Sluta gråta, han kan komma in när som helst!
Sluta gråta, är du snäll.
Det är helt utan förbehåll.
Pengarna är dina i alla fall. Det är hyrespengar för huset.
Det är 400 dollar i kontanter.
Jag har skrivit ut en check på 2500 dollar.
En person i Ramsdale är villig att ta över lånen på huset...
...och betala 10000 i förskott.
Här är papperen.
Ska vi få 13000 dollar? Det är ju underbart!
Gråt inte...
Jag är ledsen, men försök förstå...
Jag är så ledsen för att jag har lurat dig, men så är det här i livet.
Vart ska du ta vägen?
Vi kan väl hålla kontakten? Jag skriver när vi kommit till Alaska.
Quilty!
Humbert Humbert dog i häktet av en propp i hjärtat-
- i väntan på rättegången för mordet på Clare Quilty.
[Swedish]